"Det er ikke mer vi kan gjøre for deg."
Det er de siste ordene en kirurg ønsker å si til en pasient.
Åtte kirurger har sagt at dette ikke kan opereres.
Til og med tumorstyret ved Cleveland Clinic.
Jeg skjønner hvorfor.
Vi liker ikke å gi opp,
så vi gjør alt i vår makt for å slippe.
Ta imot.
- Hva skal jeg med den? - Vi slår mynt.
Du er gal.
Jeg får en følelse når den er i luften,
hva den vil lande på.
Slå den.
For kirurger betyr "håpløst tilfelle" bare "prøv litt hardere".
- Jeg rotet det til. - "Gag Zola"?
Det er J-er for "Jippi". "Jippi, Zola."
Normale folk ville skrevet: "Gratulerer med dagen."
Jeg fikk ikke plass til så mange bokstaver.
Hvem har brukt opp deodoranten min?
Det kan ha vært meg.
Jeg hadde en treningsøkt i går kveld.
- Ikke min. - Kaffe.
- Helt tomt. - Nei. Det er umulig.
Jeg har kjøpt kaffe.
- Tomt for juice også. - Er du her ennå?
Ja. Jeg var på vei ut, og fikk se disse kinnene.
Så søte.
Vi tar ikke på barnet,
for vi vet ikke hvor de hendene har vært.
Alex gjør.
Jeg har et møte med Owen, så jeg stikker.
Festen er kl 20. Ikke kom for sent.
Jeg har 20 minutter før jobb. Vil du...
- Ja. - Bra. Kom igjen.
Andre runde!
Vi må flytte.
Må vi?
Ok, ta en titt.
Det ble kortere denne gangen.
Nei, jeg elsker det. Se!
Jeg vil ha den. Flytt deg.
Jeg skal operere om en time, så vi tar deg i morgen.
Og vi ses i kveld på Zolas fest.
Ja?
- Elsker deg. - Ses.
"Ses"?
"Jeg elsker deg også" er riktig svar.
- Ja. - Hvorfor skulle du ikke...
Vi har datet i tre måneder. Det er altfor tidlig.
Å nei! Dette er klassisk Mark!
Lexie og Jackson slo opp,
og nå får han plutselig kalde føtter om Julia.
Du og Lexie er historie, ok?
Det skipet har seilt. Og sunket.
Dette har ingenting med Lexie å gjøre.
Jeg kjører Sofia til barnehagen. Kom her, vennen.
Hei! Ja, lille jenta mi.
Jeg elsker deg.
Ha det. Jeg elsker deg også!
- Morn, dr. Webber. - Morn.
- Dr. Webber. - Hvordan går det?
- Dr. Bailey. - Gratulerer.
- Stor dag i dag. - Ja, det er det!
Men ikke gjør noe stort nummer av det.
- Det gjør vi ikke. - Bra.
- Men dere gjør vel noe? - Ja.
Dette er operasjon nummer 10 000, og det er mange operasjoner.
Jeg har bestilt hovedkonferanserommet.
Det vil være en fotograf fra sykehusets nyhetsbrev.
Kaken er din favoritt, rød fløyel og kremost.
- Den er på størrelse med fire kaker. - Ja!
Det vil være flere taler fra beundrende kolleger
og en skål i musserende sider.
Vi skal også henge opp et banner
med "Gratulerer, dr. Webber, med operasjon nummer 10 000!"
Det vil være tre utropstegn etter ordet "operasjon".
Vi har også konfetti.
Fornøyd nå?
Ja.
Bortsett fra konfettien.
Kan komme opp i kaken.
Ta plass, Grey.
Jeg har ikke hatt mye tid i operasjonsstuen i det siste,
men jeg har en rutine med Zola
og har det under kontroll nå.
Er det alt?
Du har ennå ikke valgt spesialitet.
Jeg vet det. Det er en stor avgjørelse, og jeg har tenkt på den.
Du vraket nevro, du kastet bort tid i obstretikk,
du er min eneste femteåring som ikke har en plan.
- Du drukner, Grey. - "Drukne" er et sterkt ord.
Hva med allmenn?
Du har hjulpet Bailey med diabetesforsøket,
og Webber har vært en mentor, for ikke å nevne din mor.
Hun var en av de beste
dette landet har sett.
Med den arven kan du være et naturtalent.
Hvordan reparerte du det så fort?
Det var mer flaks enn noe annet.
Han kunne ha fått lungeødem.
Det var ikke flaks. Du var i flytsonen. Det var fantastisk!
Dr. Altman!
- Det er lasagne. - Og dette er en spinatpai.
Så snilt. Takk.
Det betyr mye for meg.
Mer enkegryte.
"Din mann er død. Ta litt mat."
- Hva er det? - Jeg setter det med det andre.
Hei. Hvordan gikk operasjonen?
Vi ses i gropen.
Godt å se at hun ikke er sint lenger.
Hun er veldig opptatt.
Vi reparerte nettopp en mitralklaff uten bypass,
og hun sydde 25 sting på 10 sekunder.
Jeg har aldri sett maken.
- Når sov du sist? - Jeg tok en stor lur.
Jeg har utført åtte operasjoner de siste 72 timene.
Teddys grenseløse sorg
er noe av det beste som har hendt meg.
Er det et traume eller administrativt dritt?
Det angår ikke deg. Gå hjem og sov.
- Å, traume. - Nei, Cristina...
Ta den. Hei!
Jeg ble tilkalt. Jeg har allerede bestilt CT.
- Han er min pasient. - Dette er ikke først til mølla.
- Jeg tar over pasienten. - Hva har vi?
Ligg unna, Yang. Jeg møtte ambulansen.
Pust, alle sammen. Hva har skjedd?
En 32-åring kjørte sykkelen sin inn i et smijernsgjerde.
Og dette er gjerdet som går inn i hjertet hans.
- Jeg kan håndtere slike skader. - Han er min pasient.
Jeg kan fjerne det thoracoskopisk.
Ja, og da dør stakkaren,
for du vil ikke få direkte innsyn.
Mange bruker VATS-teknikken til å fjerne slike objekter.
- Er du ekspert nå? - Du får ikke alle hjertetilfeller.
Nå er det nok.
Det er McQueen som har vakt. Han takler det.
Karev, du assisterer.
Altman, jeg tror dette er fridagen din.
Gå og hvil deg.
Dr. Altman har mye mer erfaring,
og dette vil bli komplisert.
Dere har vært oppe 48 timer i strekk.
Dette handler om erstatningsansvar. Hold deg unna pasienten.
Dr. Altman?
Greit.
Nyt luren din.
Neuroblastomet er svært komplisert.
Det er sjeldent at noen i hans alder...
Det er hovedsakelig i yngre barn.
Det er i et stort område av ryggraden hans.
Det er stor risiko for lammelse.
Fra overkroppen og ned. Han kan også dø,
en død han vil møte om tre måneder uansett
hvis du ikke gjør operasjonen.
Jeg forstår risikoen, dr. Shepherd.
Kirurgen i Boston sammenlignet det med å
demontere en bombe med øynene lukket,
og han i Chicago sa det var som å lappe en dam med tyggis.
Du er den niende kirurgen jeg har snakket med.
Jeg vil vite om du vil si noe annet,
eller må jeg ta sønnen min et annet sted.
Det er kun 5 % sjanse for suksess.
Kanskje litt mindre.
Hvis du vil, skal jeg prøve.
Greit. Bør jeg si det til Wes?
Vent. Det er en ting til.
Han vet ikke om svulsten.
Han er 11, en ung 11-åring,
og å vite at han trolig kommer til å dø
er ikke noe som vil gjøre ham noe godt.
Hvorfor tror han at han er her?
Ryggsmerter.
Veldig sterke ryggsmerter.
Hei, dr. Bailey.
Hunt sier at jeg må velge en spesialitet.
- Han foreslo allmenn. - Bra for deg. Mini Ellis Grey!
Nei, jeg har ikke bestemt meg,
for det er mange spesialiteter der ute...
Ikke vær dum. Du har det i genene, Grey.
Det er soleklart.
Karen og Marcy,
si hei til dr. Bailey og dr. Grey.
De skal utføre levertransplantasjonen sammen med meg i dag.
Hyggelig.
Venekateteret gjør vondt.
Tror du det kan være infisert?
Jeg går allerede glipp av familieferien for dette.
Jeg vil ikke dø av stafylokokker.
Du dør ikke, Marcy. Det er jeg som har leversvikt.
Det ser ikke infisert ut. Litt ubehag er normalt.
Takk! Beklager. Jeg er bare nervøs.
Jeg har aldri hatt en større operasjon før.
Men når søsteren din ber deg om å redde livet hennes,
- da stiller du opp. - Så heldig jeg er med deg som søster.
Ja, det er du.
Prøvene ser bra ut. Vi er klare for transplantasjon.
- I mellomtiden kan vi vel slappe av? - Slappe av? På et sykehus?
Det ville vært mye enklere på en hvit sandstrand.
Jeg skal refundere deg for denne reisen. Jeg lover.
Jeg håper ikke jeg dør der inne.
Du kan neppe refundere meg for livet mitt.
Takk, Marcy. Jeg kan ikke få takket deg nok.
Ingen årsak.
Fort Ticonderoga er nok favoritten min.
Det er ikke som Gettysburg eller Alamo.
- Kjenner du smerte her, Wes? - Litt.
Likevel var det et veldig viktig fort.
Det skiftet eier mange ganger på bare noen få år.
- Benedict Arnold kjempet der. - Han er opptatt av slagmarker.
Jeg skjønner det. Slapp av.
Mamma sier jeg har det etter pappa. Han døde da jeg var to.
Vi har vært på 18 slagmarker det siste året.
Vi har hjemmeskole på grunn av ryggsmertene.
Det er så stilig.
Vi kan bestemme hva jeg skal gjøre hver dag.
Neste uke skal vi til Pearl Harbor.
På den måten får mamma en strandferie også.
Wes, vi må kanskje utsette Hawaii.
Dr. Shepherd tror han kanskje kan fikse ryggen din.
Slipper jeg smertene?
Det er planen.
Ortopedisk? Callie ville vært en flott mentor.
- Bein? - Onkologi.
- Deprimerende. - Trauma.
Jeg har hatt nok traumer i livet.
Bare velg noe. Denne avgjørelsen er viktig.
Sjekk. Gjerdefyrens hjerte er på størrelse med en fotball.
- Av å treffe et gjerde? - Av å bli spiddet.
Bare rolig, Yang. Jeg skal sende bilder fra operasjonen.
Er det for sent å velge kardiologi?
Ja. Det er mitt.
- Du trenger ikke gjøre dette. - Jeg vil det.
- Han er sjef for kirurgi. - Og det hjertet er stort som en fotball.
Han drar.
Kom igjen.
Gå.
Mrs. Vanderburg, jeg er dr. Yang.
Så leit å høre om din manns ulykke.
Er du en av legene hans?
Nei, men jeg kjenner til ham,
og jeg vil bare forsikre deg om
at alle her gjør alt de kan for ham.
Så snilt.
De har sikkert satt sammen en fantastisk gruppe kirurger.
Dr. Altman er den beste som finnes.
Vent. Nei.
Jeg tror ikke de nevnte en Altman.
Nei, de sa noe om en dr. McQueen.
Stemmer det? Er han også god?
Dr. McQueen?
Ja visst. Han er god.
God?
Vel, han er en erfaren kirurg,
men han leder ikke avdelingen.
Dr. Altman leder avdelingen.
Jeg...
Så alvorlige som din manns skader er,
tenkte jeg... Jeg bare antok at hun tok seg av det.
Men
det er sikkert ikke noe å bekymre seg for.
Dr. Altman var nok ikke tilgjengelig uansett.
Hun er veldig opptatt for tiden...
Med å redde liv.
Svømte du med delfiner?
Kaylee svømte med delfiner.
Mamma må gå og redde tante Karens liv nå.
Ha det, vennen. Jeg elsker deg også.
Jeg risikerer livet her.
Det er ikke som en tur til flyplassen.
Tro meg, etter dette skal jeg aldri be deg
om skyss til flyplassen. Jeg vil aldri spørre deg om noe igjen.
- Hva skal det bety? - Jeg trenger litt blod her.
Fordi du aldri vil slutte å gnåle om det.
Du kommer til å holde denne leverbiten over meg
til vi begge er døde, akkurat som alt annet.
Én slange til, så lar jeg deg i fred.
Alt annet? Som alle sjekkene jeg sendte?
Eller jobbene?
Du klarte å få sparken fra de fleste av dem.
Og jeg har aldri bedt deg om noe i gjengjeld.
Nei, bare leppene mine limt til rumpa di hele døgnet.
- Behold den hersens leveren. - Da er vi i gang.
Jeg har ingen jobb, ingen mann, ingen barn. Du vant, ok?
Så bare glem transplantasjonen.
Bare... Du er fri.
Ta flyet til Maui, svøm med de dyrebare delfinene...
- Karen, hva gjør vondt? - Slapp av.
Når jeg vinner kampen, føler hun seg ikke bra.
Jeg har leversvikt.
Overdramatisk som vanlig.
Jeg trenger FFP og oktreotid her inne!
Det er blødninger i venene nederst i spiserøret.
Det er et symptom på sen-stadium leversvikt.
Du skal opereres om et par timer.
Du må prøve å ikke bli opprørt mellom nå og da.
Jeg fortalte dr. Grey at jeg ikke vil ha operasjonen.
Jeg vil tilbake på transplantasjonslisten.
Det er ikke tid til det, Karen.
Når symptomene starter, kan vi ikke vente lenger.
Karen, du kommer til å dø. Ikke vær dum.
Ok, nok fra deg.
Greit.
- Jeg tar leveren hennes. - Gudskjelov.
Tenk på hva du lar familien gjennomgå.
Jeg ringer Harry og ungene. De vil bli glade for at du har valgt livet.
- Forstått? - Ja.
Sånn.
Har svulsten vokst mer?
Hva sa du?
Jeg vet hva jeg har.
Jeg hørte noen leger snakke om den på det forrige sykehuset.
Vet moren din at du vet det?
Nei. Hun ville fått helt hetta.
Hun er moren din. Hun trenger å vite det.
Hun gråter på badet. Hun gråter om natten.
Hun gråter om morgenen når hun tror jeg sover.
Hun gråter hele tiden.
Og det eneste som gjør henne lykkelig, er å tro at jeg ikke vet det.
Du kan ikke fortelle henne det.
Hvis jeg er glad, er hun glad.
Jeg lover. Jeg skal ikke si noe.
- Du lyver ikke? - Jeg lyver ikke.
Tror du jeg kommer til å dø?
Jeg har jobbet med dr. Shepherd en stund nå.
Og moren din kunne ikke ha valgt en bedre lege for deg.
Han er den beste.
Denne har terrasse og garasje,
men denne har tregulv og vaskemaskin/tørketrommel.
- Vil du flytte? - Meredith og Derek har baby,
og du bor hos eksen din. Vi flytter.
Zola ødelegger for meg.
Alle jenter vil ha baby straks de ser henne.
Jeg vil ikke bo med deg.
- Jeg prøver å komme bort fra deg. - Du og jeg, da.
Du vil ikke bo med Mary Poppins.
- Nei, hun lager mat, rydder... - Og vi er venner.
- Hva pokker? - Jeg trenger mat til Zolas fest.
Jeg trodde jeg skulle rekke butikken,
men Richards jubileumsoperasjon vil ta en evighet.
Tror du det er greit om jeg tar litt av Teddys enkegryter?
Sett i gang. Vet du hva? Ta denne også.
Det er kalkun tetrazzini.
Har du og McQueen funnet en pasient
som lar dere operere på seg?
Drit og dra.
Å, Mer, proktologi.
Det er din spesialitet. Utforske bakens mysterier.
Hvorfor ikke allmenn som moren din?
- Opplagt. - Og god markedsføring.
Når folk hører Grey, vet de at de får kvalitet.
Du kan ikke vinne i fotsporene til et fenomen.
Sa det håpløse, middelmådige barnebarnet til Harper Avery.
- Hei, Julia. - Hva er dette?
Hun er deg. Du er Julia. Godta det.
Jeg har tenkt litt. Det har vært noen fine måneder,
og du skal vite at jeg er glad i deg.
Kom deg ut av forholdet mitt.
Rart at du sier det.
Hva er problemet? Hun er smart og pen og morsom og...
Og ikke irriterende.
Det er topp. Vi kan feriere sammen.
Vi kan kjøpe nabohus.
- Og Sofia får hjelp. - Ja.
Vil du ikke det?
Du vet at du elsker henne. Du må bare si det til henne.
- Hvem elsker du, Julia? - Hei.
- Er du her? - Jeg elsker håret ditt.
- Hvordan går det? - Det går bra. Takk.
Hva skjer med Julia?
Gikk han på grunn av meg?
- Nei, han er bare Mark. - For du er fantastisk.
Merkelig.
Smiler du?
Jeg bruker maske. Jeg vet ikke om det betyr noe.
Ja visst. Du ser et smil i øynene.
I himmelens navn, ta det hersens bildet.
Ti tusen! Utrolig!
- Godt gjort! - Greit. Greit.
Kom dere ut. Fortsett med dagen.
God jobbet, dr. Webber.
Kepner, ta en titt.
Den er... Det står at de trenger deg i lobbyen.
Kan du fortelle dem at jeg er midt i operasjon nummer 10 000?
Skal vi ikke bare sende en praktikant...
- Ta deg av det, Kepner. - Skal bli.
- Og det er flott, takk. - Takk.
Cristina, hvorfor er du fremdeles her?
Jeg skal se på en operasjon. Dereks svulst-greie.
- Du må sove. - Ja, jeg ser på nevrokirurgi.
Det er omtrent som å sove.
Du er ikke sint fordi jeg ga tilfellet til McQueen?
- Jeg sa ikke det. - Og Teddy, hun...
- Owen. - Jeg vet det.
Jeg vet det. Du vil ikke snakke om det.
Hvordan kommer jeg over dette med henne?
Mannen hennes er død. Hun lar det gå ut over deg.
- Du må bare takle det. - Jeg vet det.
Men jeg skulle bare ønske at...
Vet du hva? Glem det.
Jeg snakker med deg, når jeg burde snakke med henne.
Ses vi på festen?
- Ja. - Ok.
Noen kalte på dr. Webber. Han er midt i en transplantasjon.
Ja, der borte.
Mrs. Webber?
Hvor er mannen min? Vet du hvor han er?
Jeg fant henne på gaten. Hun prøvde å gå hit.
Jeg bor ved siden av dem. Det er 11 km herfra.
- Herregud. - Hvor er han?
Du må finne ham med en gang!
Ja, jeg skal finne mannen din.
Vil du bare stå her et øyeblikk?
Kan du bli hos henne til jeg får tak i dr. Webber
- og finner ut hva vi skal gjøre? - Ja. Hun er insisterende.
Greit. Jeg har kontor i tredje etasje, om du bare kunne...
Hva? Vent. Mrs. Webber?
Å nei! Nei, nei, nei!
Mrs. Webber, der er du.
Jeg forstår ikke.
Hva skjer? Hvor er Richards ting?
Jeg vet dette må være veldig forvirrende...
Dette har vært Richards kontor, men nå er han...
Er han borte? Har han gått fra meg?
Nei! Nei. Han er bare... Han opererer akkurat nå.
Operasjon nummer 10 000.
Han har alltid villet ha henne.
- Nå har han gjort det. - Nei.
Han har aldri elsket meg. Aldri!
- Herregud. - Det var alltid henne.
Og nå er han borte?
Han bare gikk? Han sa ikke engang hvor...
- Han er bare borte. - Nei, mrs. Webber...
- Richard. - Du må prøve å...
- Bare prøv å roe ned... - Jeg klarer det ikke alene.
Jeg kan ikke. Jeg klarer det ikke alene.
Vær så snill, Richard, ikke gå fra meg.
- Jeg klarer det ikke alene. Jeg kan ikke. - Det går bra.
Snitt parenkymet.
- Pass på aspiratoren, Grey. - Skal bli.
Flott. Fin teknikk.
Du har iallfall din mors hender.
Slapp av. Jeg har ikke valgt noe ennå.
Hva annet skal du gjøre, nevro, kardio?
Vil du kaste bort talentet ditt med å leke med
et lite forutsigbart organ resten av livet?
Jeg vil heller tilbringe mine dager med å hoppe fra leveren
til bukspyttkjertelen til magen til innvollene,
hvor alt kan gå galt når som helst.
Det er ikke noe galt i å kjenne ett organ
og kjenne det godt,
og det er ikke noe galt i å spille femtefiolin
bakerst i orkesteret.
Men det er mye mer moro å være dirigent.
Nå...
Dette skal til sjefen.
- Er de klare? - Ja.
Men dere kan få noen minutter til.
Nei, vi er klare.
Du må legge fra deg datamaskinen.
Det vil gå bra med deg.
Og legene vil ta riktig godt vare på deg.
Mamma, ikke gråt.
Du kjenner meg. Jeg gråter når du skal sove hos noen.
Ikke gjør det.
Dr. Shepherd er den beste.
Du har rett, som vanlig.
Få en klem.
Å, du er her fortsatt.
Jeg vet du ikke vil snakke med meg,
men dette har pågått for lenge.
Nå skjønner jeg hvorfor. I det minste
vil jeg det.
Vi må snakke. Kan vi bare snakke?
Det passer dårlig nå.
- Teddy. - Ikke!
Den går rundt flere av årene enn skanningen viste.
Hva tror du, dr. Grey? Skal vi begynne med T4?
Ja, jeg tror fremdeles det er det beste.
Det er ikke noe tydelig prevertebralplan.
Led meg gjennom det, trinn for trinn.
Kommer vi over T3, kanskje T2, får vi kontroll over aorta proksimalt,
for så å dissekere de store årene fri.
Vi bevarer radikulærgrenene underveis,
spesielt Adamkiewicz...
Han blir lam hvis vi kommer nær Adamkiewicz.
Får vi ikke ut denne svulsten, er operasjonen bortkastet.
Akkurat.
Så vi prøver lateralt isteden?
- Spør du eller forteller du meg det? - Jeg forteller.
Vi kan mobilisere de store årene,
og på den måten få tilgang til svulsten på begge sider.
Kan jeg få litt sug her?
Jeg har festet de hepatiske årene. Nå rekonstruerer jeg portvenen.
Han har gått fra meg. Jeg vil ikke se ham jobbe.
- Nei... - Han jobber alltid.
Han har ikke gått fra deg. Han er rett der. Ser du?
Å, er han sammen med den kvinnen?
Be henne gå sin vei. Det er min mann, ikke hennes.
Richard!
Dr. Webber.
Richard, hvorfor gjør du dette mot meg, mot oss?
- Adele? - Du løy.
Du sa at du ikke skulle jobbe med henne lenger.
Beklager. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Ellis! Slipp taket på ham.
- Dr. Webber, vil du at jeg skal... - Nei, nei, hold linjen åpen.
Adele...
Det er ikke Ellis, Adele.
Hva slags kvinne ødelegger et ekteskap?
Ellis Grey, hva slags kvinne er du?
- Beklager. - Jeg får gå.
Nei, jeg trenger de ekstra hendene.
Jeg vil ikke ha deg der nede med mannen min.
Hører du meg? Det vil jeg ikke ha noe av.
Richard, bare send henne bort.
Adele, jeg er rett her.
- Jeg går ikke fra deg. - Fortell henne noe som vil roe henne.
- Et godt minne. - Richard!
En godt minne, det fungerte for min mor.
Richard.
Richard, du må komme ut derfra.
Richard.
Det er bryllupsdagen vår.
Du var den vakreste bruden jeg har sett.
Å, Richard.
Og til vår første dans
spilte de My Funny Valentine.
Fordi vi giftet oss på Valentinsdagen.
God Valentinsdag, skatten.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Be Bailey avlyse festen.
Så, når ryggvirvlene er klare,
fjerner vi svulsten fra dura, gjør en myelotomi...
Og treffer Adamkiewicz. Lammet, død om tre måneder.
- Vi skjærer den fri fra aorta... - Spinalt sjokk. Død.
Høster en radikulær gren som ikke har svulst.
- Død igjen. - Ok, slutt å si det.
Dr. Grey.
Nei, vi sa at vi skulle prøve. Du prøver ikke engang.
Fordi operasjonen vil drepe ham.
Vi har ikke noe valg. Vi må sy ham igjen.
Nei.
- Jeg tror det er på tide å... - Nei, du gir opp.
Det er ikke riktig, ikke når vi sa at vi skulle prøve.
Det er 5 % sjanse.
- Vi skylder ham... - Det er ikke lenger 5 % sjanse.
Svamp.
Nei.
Han vet om svulsten.
Han har visst det hele tiden.
Jeg sa at vi skulle prøve. Jeg sa at du var den beste.
Vær så snill, Derek, bare...
Vær så snill.
Forlat operasjonsstuen.
Greit, la oss lukke.
- Ingen fest? - Avlyst. Forsyn deg med kaker.
Hvorfor er ikke du med på McQueens operasjon?
Altman og Yang tok den.
Hva?
Hvis jeg ikke tar feil.
Du må si det til ham.
- Men jeg trodde han visste det. - Nei, om svulsten.
Ikke at vi ikke gjorde operasjonen.
Moren vil ikke fortelle ham det.
Han vil våkne,
og hun vil fortelle ham at alt gikk bra,
og han vil dra hjem i troen på at vi gjorde operasjonen,
ikke at han kommer til å dø om tre måneder.
Du må fortelle ham det.
Hun er moren. Det er ikke opp til oss.
Jeg beklager, nei.
Vi kan ikke fortelle ham noe.
Det ser mer ut som et hjerte. Ikke sant?
- Hva gjør du? - McQueen var ikke kvalifisert.
Jeg tror jeg var tydelig på akutten.
Jeg er avdelingsleder. Jeg tok avgjørelsen.
Få en kompress-sutur til her.
Akkurat her mellom disse to?
Ja, men nærmere atriet.
- Du skulle ha informert meg. - Det var ikke tid.
Dr. Yang hadde en liten prat med meg
for et par timer siden, på vei til
denne operasjonen. Så snakket jeg med deg...
Vi visste ikke at vi skulle gjøre operasjonen da.
Jeg tror dere lyver for meg. Begge to...
Dette er en ganske komplisert operasjon.
Kan vi snakke om dette senere?
Skal vi gjøre et intraoperativt ekko?
- Ja. Dra det over. - Finn meg når du er ferdig, doktor.
Så du den bankende venen?
I pannen?
Jeg har vanskelig for ikke å le når den dukker opp.
Operasjonen var ikke så vanskelig som de først trodde,
og godt er det!
Fordi det betyr at vi kan dra til Hawaii nå.
Du er ferdig. Ingen flere operasjoner eller leger.
Det var det. Det er bare oss.
Så drar vi på en annen tur etterpå.
Kanskje Normandie, som vi sa. Høres ikke det moro ut?
Du gjorde det ikke.
Hva?
Du sa at etter operasjonen måtte jeg være her i noen uker.
Riktig. Jeg gjorde det.
Av og til når vi åpner opp, endrer ting seg.
Derfor kan du dra hjem.
Og det er bra, vennen.
Alt ordner seg.
Det ordner seg. Mamma skal sørge for det.
Du trenger ikke bekymre deg. Jeg lover.
Det vil gå bra med deg også.
Du trenger ikke være redd for meg.
Jeg skal være med pappa i himmelen.
- Hvordan gikk det? - Flott.
Du er den stolte nye eier av en fullt fungerende lever.
Gudskjelov.
Ikke takk Gud. Takk meg.
Jeg vil aldri kunne bruke bikini igjen.
Det er et fryktelig arr.
Jeg har takket deg, Marcy, tusen ganger.
Det holder. Vi skal ikke gjøre dette igjen.
Men det ser ikke ut til å spille noen rolle.
Du skjønner det ikke.
Så jeg er ferdig.
- Unnskyld? - Jeg er ferdig med å takke deg.
Du har ikke lov til å nevne din usedvanlige gavmildhet mer,
bortsett fra på thanksgiving.
Du kommer til å skade deg.
Og den kvelden skal jeg takke deg. Men hvis du ikke følger reglene mine...
- Å, det er regler? - Ja.
Da blir jeg nødt til å nevne alt om deg
som jeg gladelig har valgt ikke å nevne,
som da du tapte tusenvis av dollar
på leppestift-pyramidespillet.
Det raker deg ikke.
Og at du noen ganger, når du er full og trist,
sender sexmeldinger til gamlekjæresten.
- Du våger ikke. - Jo da.
Og derfor vil du ikke nevne leveren min igjen.
Leveren min er død for deg!
Greit. Leveren din er død for meg.
Hva med pengene du skylder meg?
Nok! Slutt å snakke, begge to.
- Hun er... - Nei, jeg mener det.
Dere er i time-out, spesielt du.
Ikke mer snakk.
Du kan ikke snakke sånn til meg.
Dette er...
Tilstanden hans er alvorlig,
så jeg blir her i natt for å overvåke ham.
Jeg skal være hos ham i natt.
Ja vel?
- Avdelingslederen? - Jeg gjør det gjerne.
Takk.
Jeg kan være hos deg.
Du er Zolas gudmor. Du må gå på bursdagsfesten hennes.
Dessuten skal jeg bare være her og spise enkegryte
og synes synd på meg selv.
Kom igjen. Dra!
Greit.
Gratulerer med dagen!
Hei.
- Nei, se hvem som er våken. - Se på deg.
Du er så pen. Se på den sløyfen.
Har deg.
Du kom.
Selvsagt.
Adele ville ikke la meg gå glipp av lille Zolas fest.
- Så hun føler seg bedre? - Mye bedre.
Nattpleieren er hos henne. Hun sov allerede da jeg dro.
Og denne er til hedersgjesten.
Hvordan går det, lille Zola? Du er veldig pen på bursdagen din.
Ja, det er du.
Jeg trenger 800 dollar.
Kjøper du dagligvarer, spiser jeg dem.
Nei, ikke til dagligvarer. Til et depositum.
Vi mister en flott tre-roms
hvis ikke utleieren får dem i dag.
- Vil du bo sammen med meg? - Nei!
Du er en gris og en tøytemagnet,
og du legger skitne guttesokker overalt.
Fortsett på denne måten, så ender du opp gammel og alene,
vandrende i gatene med en gammel form for syfilis.
Jeg tror det hun prøver å si, er ja.
Hun vil gjerne ha deg som romkamerat.
Stilig.
Så...
Bare to har ikke råd til den fine leiligheten?
Tregulv og vaskemaskin/tørketrommel. Hva kan jeg si? Jeg vil ha det jeg vil ha.
- Hun tilgir oss vel? - Hun vil ikke huske noe.
- Et bilde, ikke sant? - Ja, et bilde. Ja.
Her kommer det. Ja. Gratulerer med dagen!
Gratulerer med dagen.
Perfekt!
Gratulerer med 10 000, dr. Webber.
Til meg? Nei.
Kom igjen. Det er ikke hver dag du kan feire 10 000 operasjoner.
Takk.
Kjolen dere kjøpte til Zola? Hun elsket den.
- Sofia elsket den også. - Likte ikke du den, Mark?
Den var bedårende.
Hva kan jeg si? Jeg har kjempegod smak.
Jeg vil ha påfyll. Noen?
Jeg tar gjerne et glass rødvin.
- Det holder. - Å, Mark.
Det er dere to som elsker henne.
Skulle tro dere ville gjøre henne
gravid og få alle babyene hennes.
Herregud. Dere ville fått så vakre babyer.
Da ville Sofia fått søsken.
Men jeg er ikke der ennå.
Hun er toppen, og jeg er glad dere kommer overens,
men jeg har ikke hastverk. Jeg hadde det med Addison.
Jeg prøvde å tvinge Lexie til å bli bestemor, for Guds skyld.
Jeg gjør ikke det igjen.
Jøss. Det er så voksent.
Vet du hva tante Cristina gjorde i dag?
Jeg opererte et hjerte.
Så... Nei, faktisk ikke.
Så stort. Så stort.
Det var like stort som en bjørn.
De kalles ikke håpløse tilfeller fordi de er morsomme.
De behøver ikke være morsomme.
De må bare ikke være som i dag.
Greit. La oss slå.
Krone, du fortsetter med håpløse tilfeller.
Mynt, du gjør det morsomme.
Jeg er med. Selvfølgelig er jeg med.
Bra. Kom igjen.
- La oss gå på festen. - Ok.
Jeg vet du er sint, og jeg beklager.
Beklager for at du gjorde det, eller for at jeg er sint?
Teddy oppsøkte meg ikke etter operasjonen.
- Hun er sliten. - Tviler ikke.
Jeg fjerner deg fra hennes gruppe for godt.
Jeg vet ikke hva hun vil gjøre uten deg som hvilepute...
- Definitivt ikke. - Tja,
- dette er ulempen... - Hørte du hva jeg sa?
Absolutt ikke.
Jeg tror "takk" er ordet du leter etter, for
jeg kunne ha sparket dere begge.
Du aner ikke hva som skjer her, gjør du?
Jeg har en god anelse.
Du lar meg operere mannen hennes, og nå er han død.
Hun får det hun vil. Skjønner du?
Alt hun vil av meg, alltid.
Jeg hørte den gode nyheten.
Bailey sier at du velger allmenn.
Egentlig er jeg ikke sikker lenger.
Å, ok.
Jeg trodde det var i boks.
- Det gir mening siden du... - På grunn av min mor.
Ikke nevn henne. Det er alt folk snakker om.
"Det er i blodet mitt." Det er derfor jeg ikke har lyst.
Jeg vil ikke bli som moren min.
Meredith, se på alt du gjorde i dag,
denne festen for datteren din, det du gjorde i operasjonsstuen.
Du trenger ikke være redd for å bli som moren din.
Jeg kjente henne,
og du er slett ikke som moren din.
Du har et talent.
Ikke sløs det bort.
- Det var en umulig situasjon. - Ja.
Og det var din avgjørelse.
Du la Henry på mitt bord.
Og så måtte jeg lyve for Teddy, akkurat som du gjorde.
Det var dine beslutninger. Nå vil du være sjef?
- Dette er konsekvensene. - Ikke snakk om konsekvenser.
Du kan ikke engang godta en enkel straff for det du gjorde i dag.
Du får ikke straffe meg. Det er ikke min feil at Teddy hater deg.
- Ikke la skyldfølelsen gå ut over meg. - Hva?
Jeg har ingenting å føle skyld for. Dette handler om deg.
Det har alltid handlet om deg. Det er det du vil.
Du har alltid vært sånn.
Vi lever som du vil og hvordan du vil.
Du får hva du vil, hele tiden!
Når kaster du inn håndkleet
og innrømmer at et håpløst tilfelle er nettopp det?
Hei, husker du din første operasjon?
Ja. Jeg var turnuskandidat på tredje året.
Tredje-åringer kunne ta ledelsen på operasjoner.
En galleblære.
Du gjør det som fungerer for deg. Du gir blaffen...
Det kommer et punkt når det blir for mye.
- Eller hvem som blir såret! - Det var én operasjon.
Ok? Det var én operasjon.
Det var ikke én operasjon! Hører du meg?
Dette var alle valg vi har gjort det siste...
Det var et liv som jeg så for meg, ok?
Dette er ikke én operasjon.
Når vi blir for slitne til å kjempe lenger.
Så vi gir opp.
Alt kommer tilbake til dette?
Ja.
Sprøtt, ikke sant? At jeg noen gang ville ta det opp igjen.
Ja, ok? Ja. Ja!
Ok? Det var en forferdelig situasjon, men det er over.
Er det for mye forlangt at vi bare prøver å glemme det?
Du drepte babyen vår! Det får du aldri glemme!
Det er da det virkelige arbeidet begynner.
For å finne håp der det synes å være helt fraværende.